RETTSLEGE
COOK COUNTY RETTSLEGE
Jeg var på rommet mitt, og jeg hørte en dunkende lyd.
Jeg kom ut og så henne i bunnen av trappen.
Først visste jeg ikke engang hva jeg så på.
Hvordan vil du beskrive forholdet til moren din?
Jeg var glad i henne.
Tidslinje: Datter forsvinner under mystiske omstendigheter.
Datter kommer tilbake fra et nonnekloster.
Men hun har hukommelsestap og kan ikke fortelle hvor hun har vært.
Aner du hva søsteren min har vært gjennom?
- Hun var på sykehus 10 km unna. - Det går bra.
- Han gjør bare jobben sin. - Takk, Mrs. Rance.
Jeg prøver bare å få orden på alle disse... faktaene.
Familien min har vært gjennom to ubeskrivelige tragedier.
Mer, hvis du regner mannen min og Kat. Ulykken hennes.
Og vi ønsker ikke spesialbehandling.
Men litt medfølelse ville vært fint.
Kan du...?
- Den siste olje, prest? - Gir opp grisungen allerede?
Men mest av alt fordi de fornærmer deg, min Gud.
Som er god og fortjener all min kjærlighet.
Angela, kom tilbake! Gå tilbake til skyggen, slange!
- Du har intet grep om denne kvinnen! - Barn av Gud, du er tilgitt.
All denne gnålingen.
De vil bare ikke stoppe.
Beklager, mamma. Showet er over.
På tide å gi folket det de vil ha.
Casey...
Casey, nei! Nei.
Ta meg i stedet.
Sammen igjen.
Hva sier du? La oss gi dem et fint show.
Casey, nei! Nei!
Casey.
- Vi har oppholdt dere lenge nok. - Jeg har noen flere spørsmål.
Nei, etterforsker. Vi er ferdige her.
- Hva pokker er dette? - Utenfor, etterforsker Lawrence.
Jeg ser om jeg kan bli kvitt demonstrantene og pressebilene.
Så omtenksomt. Takk.
Vi holder kontakten.
La oss hente søsteren din.
CASEY RANCE GUD VIL IKKE TILGI DEG!
- Rommer ditt er ikke klart, Casey. - Vi deler mitt til vi flytter.
- Noen tegn til Bennett? - Han sjekket ut i går kveld.
- Dro med en fransk kardinal. - Sikkert Guillot, erkebiskopen av Lyon.
Glem den falske kardinalen. Følg pengene.
Maria Walters.
Hun står bak bestikkelsesfondene. Hun finansierer alt dette.
- Jeg kjenner denne mannen. - Broder Simon. Innsamlingslederen.
Han var terapeut på et vekkelsessenter for avvikende prester.
- Litt av et sted å rekruttere. - Han holdt øye med meg.
Bennett visste om denne broder Simon.
Hvis Bennett ble tatt, må vi anta at han ble torturert for informasjon.
Det betyr at de vet om oss...
Moder Bernadette... muligens Tomas.
Hva er planen, sjef?
Kom dere ut av byen i kveld.
Hva med deg?
- Hei, vennen. - Casey, du ser godt ut.
Sånn, ja. Her.
Vi prøvde å invitere pater Marcus, eller hva, Ange?
Ok, hugg inn. Ikke la den bli kald.
Kjære, la oss be bordbønn.
Kat, vil du gjøre det?
- Vær så snill. - Velsign oss, Herre, for disse gavene -
- som vi skal motta. - Amen.
Og takk for at du fikk Casey hjem til oss.
Og la oss minnes Chris, som var snill og gøyal.
Og selv om vi bestemte oss for å kalle henne Chris, -
- skulle jeg ønske jeg hadde kalt henne bestemor. Jeg tror hun ville likt det.
- Amen. - Amen.
Skal dere virkelig forlate Chicago? Har dere en plan?
Jeg kjenner noen i Canada, og det er noen utbyggere der -
- som jeg kan kontakte. - Eller vi kan bli i Chicago.
- Vi har pakket halve huset. - Vi snakker om det senere.
Hva med deg, pater Tomas? Tar du en pause?
Nei. Denne prøvelsen har gjort en del ting klart for meg.
Jeg er sterkere i troen. Sognet mitt trenger meg, og jeg har forsømt det.
Vi har lagt beslag på deg i noen uker.
Så pratsom du er i kveld.
Jeg vil utbringe en skål til hele familien min.
Til Henry, til Kat og min kjære, kjære Casey.
Og til bestemor som døde.
I trappen vår.
Til Chris.
- Til Chris. - Til Chris.
Til mamma.
- Hei, Henry. - Pater.
- Kom inn. Bare sitt. - Takk.
Hvordan går det, Henry? Med alt sammen?
Vel, iblant går hele dager forbi, og...
Man begynner å føle at man kanskje endelig er bedre.
Kanskje jeg er et menneske igjen. Og så...
Tilbake til potetland, som min kjære datter ville sagt.
Angie, oi!
- Skal du noe sted? - Hotellet.
Som han sa: "Forsømmer du pliktene dine for lenge, raser alt sammen."
Jeg er visst uunnværlig.
Ok. Når kommer du tilbake?
Greit.
Jeg tror ikke du vet dette, men alt startet her.
Du ga meg en beskjed. Du fortalte meg hvor jeg kunne finne pater Marcus.
Hva gjorde jeg?
Du fortalte meg hvordan man kommer til et sted som heter St. Aquinas.
Gud snakket gjennom deg, Henry.
Pater, betyr dette noe for deg?
- Tallet 162? - Ja.
Helt siden jeg våknet opp fra ulykken, har jeg hatt en...
Lavfrekvent lyd i hodet mitt.
Det er som å være på en restaurant mens alle plaprer i bakgrunnen.
Men iblant føles det som det er et mønster.
Som om alle på en gang begynner å si -
- nøyaktig det samme på nøyaktig samme tid.
Snakker de til deg nå?
Det begynte for noen dager siden, om og om igjen.
"162, 162."
Jeg aner ikke hva det betyr.
Hele bandet er her i kveld.
Lurer på hva de pønsker på.
Cherry.
- Ja, kjære? - Vi stikker.
Paraden tar en pause. Sjåføren stopper her.
Og grisen spretter ut av grisemobilen.
- Er mennene klare? - Definitivt.
Hvem tror du underskrev på deres eksil til St. Aquinas?
Englefornekteren, pave Sebastian.
Hvor er pavene som utnytter embetet sitt?
Urban VI. Det var paven sin det.
Han klaget faktisk over at han ikke kunne høre nok skriking -
- fra de som konspirerte mot ham mens de ble flådd.
Fint du kunne komme.
- En ny ankomst til Chicago. - Angela Rance?
Nei. Pazuzu.
Vi trodde du hadde forlatt oss etter din lille disputt med...
- Pater Merrin, var det? - Har jeg gått glipp av noe?
En liten fugl fortalte meg om planene dine for Sebastian.
Med all respekt. Jeg har brukt seks år på å planlegge denne velkomsten.
Æren er min og min alene.
Hadde du skjønt respekt, ville du allerede vært der du hører hjemme.
Lavere.
Nei, nei. Ikke deg.
Vil du vite hvorfor du aldri er blitt valgt?
- Ja. - Det er lukten din.
Den førstefødte blir tiltrukket av makt og potensial.
Og du...
Desperasjon med et hint av middelmådighet.
Du blir aldri en av oss.
Greit.
Vi må sende en melding til alle som har stått imot oss.
OUR LADY OF MERCY NONNEKLOSTER
Vi begynner med disse skinnhellige horene.
Spent før kveldens galla?
Jeg er mer spent på Hans Hellighets ankomst i morgen.
Disse tingene kan være litt overveldende.
Men egentlig mer en mulighet for våre velgjørere -
- og Munkenes Oppstandelse til å klappe seg selv på ryggen.
- Hva syns du om St. Bridget's? - Veldig vakker.
Du skulle sett presteboligen. Selv jeg bor ikke så fint.
Hva ville du sagt hvis jeg fortalte deg at den kan bli din?
- Ja... - Pater Dennis går av med pensjon.
Ikke helt frivillig, for å være ærlig.
Men det er på tide. Han får gi seg mens han er på topp, -
- og vi får satt et av våre største talenter i et av våre fineste sogn.
- Hva med St. Anthony's? - Dessverre...
Det var en annen ting jeg ville snakke med deg om.
- Vi stenger St. Anthony's. - Hva?
Det har vært et pengesluk i mange år nå.
- Menigheten har krympet. - Pater, vi har vokst i det siste.
- Jeg kan ikke forlate sognet mitt. - Dine menighetsmedlemmer tas opp -
- i nærliggende menigheter. Det skjer hele tiden.
Tomas, St. Anthony's blir stengt -
- uansett om du godtar forfremmelsen eller ikke. Og det er en forfremmelse.
- Dere vil ikke ha meg her. - Jo da.
Jeg har syndet. Jeg fortjener ikke en forfremmelse. Jeg fortjener...
Hennes mann var innom kontoret mitt. Jeg vet alt.
- Da vet du at jeg ikke kan. - Det er et problem.
Jeg sier ikke at det ikke er det. Og du må gjøre bot.
Men denne overføringen har vært planlagt en stund nå.
Vi kan ta oss av ektemannen på vår side.
Vi har taklet mye verre. Men du må takle jenta på din side.
Hvis du ønsker dette, da.
Og det vil du, Tomas.
- Pater Dennis. - Biskop Egan. Hvordan går det?
- Veldig bra. - Kom.
EKSORSISMER OG PÅKALLELSER
HAN KOMMER
REVIDERT GODKJENT REISEPLAN FOR ST. SEBASTIAN
SECOND CITY FIRST
Dirker låser igjen?
Sikkerheten er dårlig her. Det bør du gjøre noe med.
Bispedømmet stenger St. Anthony's.
Det var leit å høre.
Hva tilbyr de deg?
Jeg ble bedt om å drive St. Bridget's.
Det var det du ønsket, ikke sant?
Og det gjør din venn Maria Walters glad.
Hun har vært en god venn av denne kirken.
Vær på vakt i denne nye stillingen.
Du spiller i toppdivisjonen nå. Jo høyere du stiger, -
- desto flere er det som konspirerer mot deg.
Skal du se Hans Hellighet i morgen?
Jeg kan skaffe deg en god plass langs prosesjonsruten.
REGOS: MØT OSS HJEMME NÅ!
Jeg er ikke så opptatt av prosesjoner.
Jeg vil savne dette stedet.
Jeg brukte denne i konfirmasjonen din, og en annen jente hadde samme kjole.
Den er altfor kort for meg nå. Du burde prøve den.
Case, ikke få meg til å ta frem kilemonsteret.
Må vi trå varsomt rundt deg nå?
De behandlet meg på samme måte etter ulykken.
Alle er for redde til å spørre om hva du vil spise, -
- om du vil gå på kino. - Vær så snill. Jeg bare...
Jeg har ikke lyst til å prate.
Nei. Bare bla gjennom Twitter hele natten.
FAMILIEN TIL DREPT PARAMEDIC UTTALER SEG.
Casey.
De hadde navn.
Familier.
- Barn. - Han gjorde det, ikke du.
Det var min kropp.
Mine hender.
Han tvang meg til å se på.
Han syntes det var morsomt.
Men du overlevde.
Ja, flott.
- Hva nå? - Jeg vet ikke.
Vi skal finne ut av det.
Jeg trodde jeg ba dere...
Pokker.
Gud vår Fader.
Din makt bringer oss til fødsel.
Og på din kommando vender vi tilbake til jorden.
Herre, de som dør, lever fortsatt i ditt nærvær.
Deres liv endres, men slutter ikke.
Jeg ber i håp for min familie, slektninger og venner -
- og for alle de døde som kun er kjent for deg.
Foren oss igjen i én familie -
- så vi kan synge dine lovord for alltid.
Bank, bank. Der er du.
Søstrene sendte meg til hagen.
Jeg har lett overalt etter deg.
Taushetsløfte. Akkurat.
Jeg tok med noe til deg. Et tegn på takknemlighet.
Hva gir man en gjeng med nonner? Det var enten dette eller varme ullvotter.
Nei?
Jeg ville takke deg for at du reddet min lille pike.
Selv om jeg må si at du nølte litt, eller hva?
Vi burde ha drept deg da vi hadde sjansen.
Hun snakker.
Jeg merket deg straks du gikk gjennom disse dørene.
- Jeg vet ikke hvordan vi overså det. - Du var distrahert.
Jeg prøvde å droppe det, men jeg visste jeg ikke kunne levd med meg selv -
- hvis jeg visste at du fortsatt var der ute.
- Ikke etter det du gjorde mot meg. - All den lidelsen. For ingenting.
Du er bare et barn med raserianfall.
Dette er ikke et raserianfall.
Dette er en seiersrunde.
De måtte kutte den med boltesaks.
Mamma?
Hva...
Hva husker du om...
Vel...
Jeg husker hva det føltes som. Hvordan føltes det for deg?
Som om ingenting ved meg var mitt lenger.
Fordi han var inni deg, ikke sant?
Det er så dypt som noen kan komme.
Så intimt, eller hva?
Nei, det var ikke sånn for meg.
Jeg vet det. Du måtte si nei. Sånn er spillet, ikke sant?
Men ved et bestemt tidspunkt ba du om det.
Så mye skam for å nyte det.
Og den skitne, lille hemmeligheten er at du ble forelsket i ham.
Og da han dro... Den mest ensomme følelsen i verden.
Men vi har begge vært gjennom det.
Og nå har vi hverandre, ikke sant?
Pakket vi kunstbøkene mine? Beklager.
Vi hadde bare en fortrolig samtale.
Går det bra, Case?
Mamma? Du blør.
Å, det er ingenting.
- Jeg elsker denne blusen. - Takk.
Moder Bernadette?
Å, herregud.
Du kjenner denne unge mannen. Pater Tomas fra St. Anthony's.
Og snart, håper vi, St. Bridget's.
Det var fantastisk det du gjorde for den stakkars jenta.
- Gud gjorde alt. - Ser dere hva jeg mener? Ydmykhet.
Vi må vise deg kontorene. Bare vent til du ser presteboligen.
- Jeg har hørt den er fin. - Fortsetter du slik, pater, -
- er jeg uten jobb snart. - Jeg er fornøyd med min.
Borgermesteren ville likt at du jobbet her.
Jeg er faktisk White Sox-fan. Jeg vet...
Jeg vil takke dere alle for at dere kom.
Alle vet at byen vår har hatt sine tunge stunder i det siste.
Uskyldige liv gått tapt, samfunn revet fra hverandre, trusler mot selve kirken.
Men jeg har alltid trodd at i den mørkeste time skinner lyset klarest.
Det er ikke noe sterkere lys enn Hans Hellighet pave Sebastian.
For de som har gitt opp, er han Guds håp.
For de som sliter med å finne en mening med livet, er han Guds begrunnelse.
For de som føler de ikke kan bli frelst, er han Guds kjærlighet.
For mange av oss her i kveld er han kirken.
Måtte hans besøk bringe glede og inspirasjon -
- til en by som så sårt trenger det.
Takk.
Beklager å nevne det, men vi burde ta en avgjørelse om begravelsen -
- til moren din.
Når er forrige gang du tok på meg?
- Det er en stund siden. Jeg vet ikke. - Det er lenge siden.
- Ta av deg buksene. - Hva? Her og nå?
- Bare sånn uten videre? - Ta dem av.
Oi.
Greit.
Dette kom brått på.
- Hei, Angela. - Hallo, Henry.
Du, Ange.
Ange, hva gjør du?
Ange.
Hva driver du med?
Kjære, går det bra?
- Du skal gi ut din neste plate. - Ja.
Du kom ikke hit bare for å snakke.
Har du noe å markedsføre?
Jeg har skrevet og spilt inn denne platen i omtrent et år nå -
- og har prøvd å finne ut hva...
- Hei, mamma. Hva gjør du oppe? - Jeg vil ikke vekke henne.
Jeg nyter bare det jeg har.
Sofaen er for bulkete til å sove på, så nyt oss i morgen?
God natt, mamma.
Jeg sier ikke nei, men personalet mitt blir med meg.
Og jeg vil ha en buss. Onsdager og søndager.
Vi kjører den mellom St. Anthony's og St. Bridget's.
Ja, men St. Bridget's' sogn har råd til det.
Det er bra for dem å dele benk med folk fra et annet samfunnslag.
Jeg skal ordne det i kveld. God natt, biskop Egan.
Bli liggende.
Noen ville kalt det en uhøflig måte å si hei på.
Skal vi bade sammen?
Guds skapning, jeg kaster ut ekkoet av det onde av den levende Gud, -
- av den ene sanne, hellige Gud, som gjennom ham alle ting er blitt til.
Drepte du dem? Bennett? Rego-paret? Nonnene?
I deres siste øyeblikk, tror du kveget klandrer slakteriet?
Eller klandrer de Judas-geiten som førte dem opp rampen?
Jeg drepte ikke noen, prest.
Det gjorde du.
Jeg ble forfremmet i dag.
Det er alt jeg noensinne har drømt om.
Det er... Det er flott.
Da biskopen tilbød meg det, klarte jeg bare å tenke:
Jeg fortjener ikke dette.
Og jeg er sliten.
Jeg er lei av ikke å være mannen Gud vil at jeg skal være.
Jeg er lei av... å være skuffet hver gang ser meg i speilet.
Vi kunne ha gjort dette.
Jeg ville ha laget kaffe til deg hver morgen.
Du ville kjøpt den samme parfymen til meg hver jul.
Vi kunne vært så vanlige.
Jeg kan ikke gi deg det du vil ha, Jessica.
Livet du fortjener. Jeg kan ikke.
Jeg forførte en prest. Hva slags liv fortjener jeg?
Et langt og lykkelig liv.
Ikke skriv til meg mer.
Det blir lettere da.
Drepte du dem?
Jeg påtar meg ansvaret for akademikerne i husvognen.
Men hvem tror du massakrerte søster Bernadette -
- og hennes nådens horer i ettermiddag?
Det var Angela Rance.
- Svikter nervene, pater? - Ipse Venit. Han kommer.
- Dere skal drepe paven. - Du var et vrak på Aquinas.
Prosesjonen... Er det der dere skal gjøre det?!
Solen skinner frem over vår vakre by.
Guds trofaste stimler rundt hvert gatehjørne.
Bilen stopper, døren åpnes.
Og hele verden ser på mens en vanæret prest -
- dreper legemliggjøringen av det katolske håp.
Romas skam danner en hel sirkel.
- Og hva om jeg dreper deg nå? - En annen tar mitt sted.
Og ponniene går rundt og rundt.
Kan en av dere være så snill og gi meg et håndkle?
Pappa?
Hei, vennen.
- Klar? - Hva er dette?
- Vi må gå. Nå. - Uten mamma?
Hun er ikke mamma. Jeg vet ikke hvordan, men han gikk inn i henne.
- Jeg kjenner ham igjen. - Jeg tror henne, pappa.
Etter alt som skjedde, trenger jeg ikke mer bevis.
Vi må forlate dette huset nå.
Greit. Greit.
På tide med familieråd.
- Jeg vil snakke med mamma. - Du snakker med henne.
Moren min har ikke tre pupiller.
Angie.
Du kan kjempe imot dette.
Casey klarte det, så da kan du også.
Jeg er ikke besatt, Henry.
Dette er integrasjon.
Hun inviterte meg inn.
Skjønner du ikke? Dette er permanent.
Hva er det du vil?
Det eneste vi noen gang har ønsket: Det som er rettmessig vårt.
Vi var hans første skapelser. Visste dere det?
Vi var lojale og perfekte på alle måter.
Og vet dere hva Gud gjorde? Gud kjedet seg.
Han ble lei av vår perfeksjon.
Så han skapte mennesket, dødelig og stygt.
Og så bygget han en sandkasse til dem.
Og han fylte den med håndgripelige og sensuelle gleder.
Gleder som vi aldri kunne føle -
- eller smake eller erfare.
Han skapte paradis, og han overga det -
- til en flokk primater som paret seg i gjørma.
Denne verdenen var ment for oss.
Og vi skal ta den tilbake.
DJEVELEN I MIN DATTER
- Tara. - Beklager, jeg ble sugd inn.
- Har du lest denne? For et liv hun levde. - Hvor fant du den?
Da Chris var her og hjalp med å finne Casey, -
- ba jeg om autografen, og hun ga meg sitt personlige eksemplar.
Nei, fjæren. Hvor fant du den?
I boken.
Kan jeg...
162.
"Jeg visste da at demonen aldri ville hvile, aldri stoppe," -
- "til den hadde inntatt Regan."
"Den ville fortsette å komme til henne til tidens ende."
Visste du at vi oppsøkte Hans Hellighet for mange år siden -
- mens han fortsatt bare var et pavelig sendebud?
Vi ga ham en kikk bak forhenget, en sjanse til å stige opp fra dødeligheten.
Og vet du hva han gjorde? Han vendte ryggen til evigheten, som et barn.
Jeg lurer på om du gjør den samme feilen.
Vocare Pulvere.
I morgen når vi våkner, kan vi legge alt dette bak oss.
Vi kan gå til sentrum og vinke til paven.
En liten familieutflukt. Blir ikke det gøy?
Men først må dere lære at ulydighet får konsekvenser.
Det betyr at jeg blir nødt til å skade en av dere.
Bare litt. Bare så dere husker det.
Drepte du bestemor?
Herregud.
Det er akkurat det jeg snakker om.
Den respektløse tonen.
- Nei! - Angela, stopp!
Stopp!
- Stopp! - Jeg må høre det.
Si at du skal oppføre deg.
Vi skal oppføre oss! Bare slipp henne!
- Jeg tror ikke på deg. - Angela, slutt!
- Angela! - Vær så snill!
Angela, vær så snill, vi sverger. Slutt! Angie!
Du dreper henne! Vær så snill, stopp!
Hold deg unna dem.